Pesma o kralju Nalu : ulomak iz staroindiskoga "Mahabharata"
ПЕСМА О КРАЉУ НАЛУ
Говори Дамајанша.
Силноруки и прсати Господару Нишађана ! Камо оде и остави У пустошној мене шуми 7 Жртве коњске, о јуначе, Жртвово си, а и друге (С обилатим даровима,
(О јуначе тигровити,
Пак сад како вараш мене 7 (0 најбољи измеђ људи! Што ми рече, о пресветли, Те се речи сад, миљенко, Сети, краљу о прејаки !
то су птипе лабудови“ Рекле мени, рекле теби, То сад на ум узми, краљу ! Четир' веда опширна си, О прваче међу људма,
Ти с ангима, с упангима“ Проштио, ал истина је“ Само једна, зато ону,
(О думана разбијачу, Обистини реч, јуначе,
Коју си ми некад реко, Јаох, без мане јуначе,
Зар ја нисам твоја љуба 7 Што ми не даш одговора У шуми овој стравичној 7 Прождреће ме љути, страшни Отворена жвала гладни Краљ планине, а ти зашто“ Не ћеш мене да избавиш 7 Ти ми вазда говсраше::
„„Не љубим другу до тебе" —
Ту, миљенко, реч негдашњу Сад потврди, господару ! Махнита. сам, јаукава
Љуба твоја, господару !
ПЕСМА О КРАЉУ НАЛУ
37
50
55
60
65
70
80
85