Srpski književni glasnik
Preuzimanje:
Prikaz u BnLViewer-u
ЦВРКУТ.
Жив,
заносан жив,
раним се ваздухом јави, као да сочна грана што ћув је ветра сави, гроце доби
и цикну;
као да сваки лист росом орошен, чист,
у зелена се уста
нагло претвори, нешто пролетски свежа кликну;
ил к'о да румен зоре изнад кобалтске горе реч ружичну што ори, ненадно нађе, створи, и проговори;
а цело јутро бело свежина што га краси, вал први што не часи (и сан мој што се гаси с ружама разлишћеним сред твојих златних власи!), у вирове се гласа опојног, пуног јаса, завитла, заталаса, разигра, распојаса,
и огласи!
Одзив, журајив, чезнутљив, зачу се са свих страна,