Naša književnost
Download:
Show in BnLViewer
Увела ружа
Мој пусти живот сад је: лампа, књига, рачун за плин, за По телефона,
за стан и огрјев... и стотину брига.
У тањир вире су сједи с балкона!
Тако ми дневи одмичу и теку. Уторак мине — субота већ ту је. Ал' петком ко и светком ране пеку. Но трпим мушро, нитко да ме чује!
На њихаљкама сна се тихо њишем. (Тјеше се стара дјеца како "знаду!) — О, ружо свела, стихове ти пишем,
јер не знам Једа другог лијека јаду..
(1950). 11 |__ Густав КРКЛЕЦ
ве
21