Naša književnost
КОЧИЋ ПРРД 6 ИУ ТАМНИЦИ
Још пре него је почела излазити Отапбина, Кочић. је био оптужен од државног тужиоца за један штампани проглас што га је с песником Јовом Г. Поповићем упутио грађанима. Половином маја 1907 долазио је у Бању Луку поглавар Босне и Херцеговине, генерал Албори. „Пред његов долазак Кочић и Поповић издали су проглас под својим потписима и позвали грађане да не долазе на дочек и да на својим кућама не истичу заставе, Због тога им је било суђено на Окружном суду 27 јуна 1907. Кочић је био осуђен на два месеца, а Поповић на 1нест недеља тамнице. Бранио их је адвокат Данило Димовић, на чију је жалбу Врховни уд снизио. им казну на по две недеље или по 140 круна тлобе.
__За време расправе на Окружном суду долазило је до оштре препирке између Кочића и државног тужиоца. Кад га државни тужилац пита, шта значе оне речи на крају: прогласа; „Живила слобода и самосталност Отаџбине наше“, он му одговара: „То ја увијек кажем и увијек ћу казати . А кад. тужилац тражи објашњење шта он разумева под слободом, он му узрујано објашњава: „Ја схватам тако Слободу да су сви грађани у земљи слоббдни и заштићени, да се не могу политички прогањати, као што 5 мене полиција из Сарајева протјерала и утрнула ми огњиште“... Кад га тужилац поново опомиње, да говори објективно, он му опет уврујано одговара: „Ја вас просто не разумијем шта хоћете. Много ја нешто разумијем под Слободом и самосталношћу и требало би ми много времена, док бих вам то објаснио. То је моја најмилија изрека. Ја ћу тај узвик: „Живила Слобода и самосталност Отаџбине наше!“ сваком и
· на сваком мјесту и на вјешалима поновити, али га овђе о ником разјашњавати!“ 1).
Кочић је и на овој првој судској расправи као и на осталима
увек имао мушко и пркосно држање. Био је отпоран и неустрашив.
Никада није клонуо ни тражио милости за овоја дела, јер је све __ радио за народ и отаџбину.
За чланке заплењене у Отаџбини државни тужилац је 5 августа 1907 поднео тужбу Окружном суду против Кочића, Кондића ; и Јове Поповића. Расправа је одржана 26 О по Мода 1907, и то
РО о апбина 1907, бр. 3. Додата
—