Naša književnost
а вала тиитни
ЧЕТИРИ ПЕСМЕ
посне путовање
· И ја ву и А птице ће остати да пјевају; – и врт ће ми остати, са "својим зеленим стаблом, и својим бијелим Суар ом.
Сваке ће вечери 06 бити плаво и умилно; и одзвањат ће као што и вечерас звона звоне са звоника.
Умријет ће они који ме љубљаху;
и народ ће се обнављати сваке године; =
и у оном куту мога врта, распвјеталог и окреченог, дух ће ми лутати, чезнутлљиво....
И ја ћу отићи; и бити сам,без дома свога, без стабла зеленог, без бунара бијелог,
без неба плавог и умилнот...
А нтице ће остати да пјевају.
„
МЕ Спштрилева
На крову вагона има стабло (одкаште 2) и замагљена, мутна стакла плачу... Вани је, међу свијетлима што долазе и одлазе, завјера планине и сјене. - =
1
Крајеви су у магли испод праскозорја;
као нејасан сан је пашњака што се пуше,
и клисуре (големе) стоје над нама,
као да нам пријете изгубљени врхови у времену.
"Не зауставља се влак... Кроз запаљена стакла,
кроз кишу сусталу и сјетну,