RTV Teorija i praksa
televizija i video-rikorderi povećavaju pristup brojnim programima koji već postoje, neosporan je praktičan porast mogućnosti izbora za publiku. Ono što je manje jasno jeste da li će promene strukturalnih karakteristika inđustrije doprineti stvaranju novijih i diverzifikovanijih oblika medijskog izražavanja. Uprkos ranije iznetim argumentima, moglo bi se tvrditi da kompetitivni karakter televizije (izrazito prisutan na Zapadu i neizbežan kod nas u bližoj budućnosti) ne vodi nužno u proizvodnju uniformnih programskih sadržaja. Sigumo je da vlasnici medija na Zapadu nastoje da maksimizuju dugoročne profite. Međutim, strategije da se postigne taj cilj mogu se menjati zavisno od promena u kompetitivnoj sredini. U slučaju komercijalne televizije (finansirane od reklama) postoji ograničenje u broju kanala ili količini vremena koje determiniše gore opisanu strategiju maksimizacije auditorija. Ekonomski modeli ponašanja publike, međutim, jasno pokazuju da do toga ne mora doći ukoliko je broj kanala, pa prema tome i konkurenata, neograničen. Praktično, svi novi video-mediji doprinose na neki način porastu kapaciteta kanala u sistemu „isporuke'. U SAD, najznačajnija je, u tompogledu, kablovska televizija. Već 1972. godine tamo je 69% svih domaćinstava primalo oko osam televizijskih signala. U 1985. godini 84% svih domaćinstava primalo je devet ili više kanala (uključujući kablovske). Sa kablovskim pretplatnicima koji obuhvataju oko polovine svih domaćinstava i veoma raširenom upotrebom video-rikordera, kapacitet sistema isporuke doživeo je brze i dramatične promene. Ova strukturalna promena nije karakteristična samo za SAD, nego za sve razvijene zemlje u nekoj varijanti uključujući i našu u njenim najrazvijenijim urbanim sredinama. Raspoloživost uvećanih kapaciteta kanala ne garantuje, naravno, da će se stvarno diverzifikovano programiranje pojaviti u neograničenim količinama. Ipak, materijali relativno različiti od ranijih već se pojavljuju u novim video-medijima. U mnogim složenim dmštvima, u koja spada i naše, najznačajniji su oni namenjeni različitim nacionalnim, etničkim i rasnim gnipama. U jeduoj od
149