Srpske narodne pjesme. Knj. 4, U kojoj su pjesme junačke novijih vremena o vojevanju za slobodu
Два Јањића и Сарај-ђевојка.
ПДоцмиљела два Јањића млада, Оба брата од једне матере, Јањић Богдан, и Јањић Марјане У проклетој сарајској тамници, У сужањство бега Дилбер-бега; Бацио их у дно од тавнице, Морио их и глађу п жеђу.
Ту цмиљела три године дана,
Ни ко иде, ни их ко облази, Осим једне Сарајке ђевојке; Кријућ' их је често облазила
На мазгалу од мрачне тамнице, Ранила их љебом бијелијем,
А неђељом вином напајала. Чудила се два Јањића млада, Каја ј оно цура племенита
Те их храни, души мјеста гради, Рече Марјан свом брату Богдану: » О Богдане, мој невољни друже ! „Кад први пут чујемо ђевојку, »Да нам тура хљеба кроз мазгалу, „У питај је нек ти право каже, „Чија ли је, од соја којега “
У ријечи у којој бијаху,
Помоли се цура на мазгалу, Хљебац тури, добро јутро виче. Богдан јој се из дубине јавља: уБог да' добро, незнана, дјевојко ! »„Придрж' мало главу на мазгали,
81
10
15
20)
25