Srpski književni glasnik
Download:
Show in BnLViewer
ПОД ВЕДРО НЕБО.
Хајд мо, Музо моја, у жупне пољане, Где под жарким сунцем шуме зрела жита, И ратарка млада — лака као лане, Певајући цестом косачима хита,
Где турчинак рујни севија љупку главу,
И споменак скромно испод жбуна вири; Где се шева пгра по етеру плаву,
И брезова шума хлад дебели шири,
Где у густој сенци лиснатога грања Избија студенац бистрим капљицама, И Дијана лепог Ендимјона сања, Јурећи за ветром босим ножицама.
Ту, уз песму тичју и уз жубор вала,
Славићемо Ону чије око јасно
Гледа тако љупко, — чија уста мала Љубе тако слатко, ватрено и страсно!
Милутин Јовановић...