Srpski književni glasnik
Download:
Show in BnLViewer
У СУСРЕТ-КОБИ.
Тетурајући с напиреном дудом,
Узалуд китиш косе своје лозом;
над главом гавран гракнуће ти грозом, и заплакаћеш у кикоту лудом.
Стог проспи чашу црвену, раздроби. Разумеј да си неизбежан нишан,
и гледај, трезвен, спокојан и стишан, у црне цеви, у зенице коби.
К'о мудра врежа кад мразеве чека,
с руменим смехом пролепшај се, друже, и с челом које облаци не руже,
стој право ко пред олујином смрека.
И груне л' бубањ, ти песмом захвали, Пусти, к'о с прста сокола, с пољупцем, нек кликће, кружи над тобом, кад рупцем замашеш белим: — „Не бој се, и пази!“
Тад кружиће ти и над мртвом главом, и јављаће се у словима живи,
да добре храбри као соко сиви,
а зле да буди као ћук са стравом.
Вељко ПЕТРОВИЋ.
да пали ==
винова. ·