Topola
Download:
Show in BnLViewer
Ж одевп нам неће пз гроба Устајат вшпе, да синке куну Поноса свог што бадпше круну Кад с’ ризе душп пеге сперемо У впру слоге свп с’ умпјемо, Када се братски свп загрлпмо И сунду правде кад полетимо; Заклонпте нас крплп љубави А дотле свп нам жпвп п здравп!
Пролог
(декмамовано на велико-бечкеречкој беседп о Сретенију _ 1884). Л ође мп весник , незнам ког дана, ЈГсдГнуснијн него савест заклана; У Бодљвве очн што му упале 1 У крви су се мутној купале, Час опет севом севале дпвљпм Па увек жешћпм, па увек жнвљпм. 0 главе му змпје спкале гнусне Плесан му жуте попала усне Заразна плесан ннске пакостп Демонске злобе п злорадостп. Када загрмп мој незванп гост
312
ПЕСМЕ МИТЕ ПОПОВИЋА