Dela Vojislava Ilića. [Knj.] 1
Download:
Enzeigen in BnLViewer
ша
254
Спустивши руке своје На своја бела крила, У твоје бистре вале Бисерне сузе лила.
Ја ћу, без миле наде,
И од сад њега звати И с тугом спомињати Његово слатко име.
Ја ћу, у ведре дане, Блудети кроз пољане; И у свом боном санку, У ноћи и уранку, Довека бићу с њиме.
Ви травне, вите стазе,
И ви пећине горске,
(С прохладним, благим миром, И ви обале морске,
Чувајте спомен друга.
Ти, Ехо, носи широм,
С мирисом и зефиром,
Са орошена луга Адонидово име —
И сваки цветни кутак Испуни само њиме.
Вече се спушта благо (С мирисом и милином. И ветар бије с. гора,