Dela Vojislava Ilića. [Knj.] 1
Download:
Enzeigen in BnLViewer
Ра
– Е |
(С очију твојих копрена пашће, И с њоме мрачни сан.
Гле, тавна ноћ се за гору краде, (Осставља бели свет,
И бистра роса крепосном влагом Увели поји цвет.
На сјајни зреник слобода свија Пурпурни венац свој,
И звучним гласом из сна те буди: Устани, сине мој!“ —
И дух се трже. У мутној магли Трепери чудни глас;
И он је гледо смућеним оком Невиђен, бајни крас:
Руине старе дедовских двора Обасјб месец блед,
Ту робље стоји погнуте главе, И гуслар, стар и сед.
Са звучних струна ромори песма Ко лахор, свеж и благ,
И он је слушб надежде миле,
И гледо спомен драг.
А с плавог неба, кроз танки вео, Звездипа трепти ред,
41