Prosvetni glasnik
Општи део
409
У циљу једнообразног примењивања закона, на основи чл. 1 и 2 Закона о унутрашњој управи препоручујем да се поступа по следећем објашњењу: У погледу питања да ли и уколико ресорним Министрима припада ингеренција по предметима надлежности бана, морају се разликовати случајеви у којима бан доноси своје одлуке у првом степену и случајеви у којима он доноси своје одлуке у другом степену. У погледу случајева у којима бан доноси своје одлуке у првом степену, долази у обзир следеће: Чл. 18 Закона о Државном савету и управним судовима прописује да „појединац коме је право или непосредни лични интерес заснован на закону, повређен незаконитим актом управне власти, има право жалбе на једну вишу управну власт". Овом законском пропису којим се за управне власти предвиђа систем двеју инстанција припада по својој природи каракгер темељног закона. То значи да његово начело мора да важи за сва решења управних власти, без обзира на прописе других закона, уколико није којим законом изрично прописано отступање од прописа чл. 18 Закона о Државном савету. Међутим Закон о називу и подели Краљевине на управна подручја садржи само општу дерогаторну клаузулу (§ 30), а не и изрично отступање од чл. 18 Закона о Државном савету. Из тога се мора изводити да опште начело о потреби двеју инстанција вреди и за решења која доноси бан. Доследно томе мора се § 6 Закона о називу и подели Краљевине на управна подручја тумачити само тако да бан коначно одлучује само у оним случајевима у којима он доноси своје одлуке у другом степену. Уколико пак доноси своје одлуке у првом степену, вреди у погледу њих опште начело чл. 18 Закона о Државном савету, тј. задржавају поједина Министарства своју надлежност као власти другог степена. Уколико су пак у питању одлуке донесене у другом степену, долази у обзир пропис § 9 Закона о називу и подели Краљевине на управна подручја који наређује да бан врши послове дате му у надлежност „под врховним надзором и по упутствима ресорних Министара". Из овога прописа мора се ивводити да ресорним Министрима додуше не припада власт вишег степена уколико су у питању одлуке бана као власти другог степена, али да им припада право