Naša književnost
Preuzimanje:
Prikaz u BnLViewer-u
ИЕ
НЕМИР
Беспросторна ноћи пуста, ноћи врана,
куд ме твојим пландиштима гони ћуд ти разиграна/
Ја не чезнем ни за каквим висинама људске власти, нит поворки дугих чекам шум почасти.
Па зашто ме дижеш на штит битке грозне:
Чему, ноћи, ти испредаш
за ме снове небулозне;
Ја сам дете свог времена, из грозота ми смо никли, а на чуда, ко на живот, већ смо свикли.
Ноћи пуста, ноћи врана, што ти мени друго не даш: да у теби ја досањам
снове дана —
да се после радне смене под покровом твојим свијем и да заспим, тихо заспим крај вољене.
М. ПАНИЋ-СУРЕП
мене