Pesme / Mileta Jakšić
Preuzimanje:
Prikaz u BnLViewer-u
МИЛЕТА ЈАКШИЋ
ЖИВОТ
Твоје је јутро које те пробуди | Твој дан је који судба ти досуди —
Њим своју жељу за животом сити Јер не знаш сутра хоће ли те бити.
Вечних времена далеко пространство Бог штеди, чува за све човечанство,
Бесконачност је у његовој руци,
У
Од ње су наши малени тренуци.
Шта нам је живот треба да познамо: Вечног живота ситне мрве само.
САМОЋА
Јесење вече; још се не пали Свећа, ал сумрак мени не смета Имам и друштва: гле попак мали, У зиду цврчи: гле, жива света! Распевао се крај топла банка Ал жалостиво глас му се тресе, Песмица му је слаба и танка (Ох, све се бојим откинуће се...
На пољу хуји ветар... из зида Попак умуко, — ћути све живо Тако!.. последњи кончић се кида ЈЦто ме је с живим светом везиве.
ар Ина | ет