Godišnjica Nikole Čupića
13 СРБИЈАНКЕ 97
Сам које'" 'но показат'' не смјео...)
Ил''“ да с' на се и на Бога смисле, Пак поступе“ дотде строго ш њиме, Одредившу““ с' понос бранит' сродства, Нит'' крив мож' бит застрв Бјелобрке И'' стотинам', кад у ползу општу Србадије, пак'' 'но и за њину.
Ал''' је онај реко... и пошао
Нит'"' му итко већ помоћи могне; До: дигну га...
И: писарче... неко подозрели,
Кнезу своје што“ сприложи сузе, Немогше“ му напаст облакшати,
А'" видјев га Србом правцатијем,
Та витезом, а за ошите ' радим,
И'" свог суда длаком се везавша Све'" л' за љубав Српства предпријатја, Жути... Гаја тој разумје боље
Да'' напразно исти с' осуђује,
Шта:“ л' му ] радит, кад: не им'о маха, Но'з вехнуо, ка: 'но и остали;
Ал" слободни Ђурђевићу Јанко
Не" могао срцу одољети,
Распламтје““' се обижењем јавним,
Пак устаде, иЗ' свјем кресну мушки: „Не видите“" л, Бог вас не видио, Да тај“ чоек крив ни у чем' није!
А Младене“ прођидер се зала !
Не“ вријеђај на јунаку ране,
Када му их“: дијечити нећеш,
Нити““ стојиш и ноге му мити; Јунак“ судит а јунака може...
И по нама“" 6' овде дошли Турци, Квоцавцима““!... |
ТоДдиШЊИцА Ху %