Srpske narodne pjesme. Knj. 6, U kojoj su pjesme junačke najstarije i srednjijeh vremena
90)
Па упали сјајна џевердара,
И погоди Сукић-барјактара, Паде Туре на зелену траву.
И дружевске пушке запуцаше, Два Турчина јоште обалиле. Таде вика Никац од Ровина: „Удри, Раде, ђе си, побратиме, „Е ме Турци посјекоше жива,“ Но му старац бесједио Раде: „Немо', Никац, гријешити душу, „Е су Рада очи оставиле,
„ја не виђу пуце џевердару, „Но ти кликуј осталу дружину.“ Па се старац подигнуо Раде, Ево с руке пали џевердара,
И погоди Арслан-агић-Нурка, Мртва га је земља дочекала. Вика Раде Симоновић-'Кивка : „Ха уграби од Турчина, главу !“ Самдруги се Живко загонио,
А Нихшицке пушке попуцале, Обојици срце опалиле.
Таде вика Никац од Ровина: „Ђе си, Раде, рђа га убила: „Зашто пушти моју ђецу луду, „Да се на њих насладе душмани,; „Сви радите, дома не идите,
„А срамотно плијен не пуштите.“ Тад скочише млади Црногорци, Мимо Турке плијен прогонише. Таде Турци плећи обрнуше, Замише Турке низ Рудине.
70
15
90
35.
90