Dubrovačka trilogija
Download:
Enzeigen in BnLViewer
сл [5]
ИВО ВОЈНОВИЋ,
ДЕША
наслонила му се полако на раме. Задњи сунчани траци обасјавају их крвавим свијетлом. Тихо, дубоко, покавујући запад, што пламти у оквиру прозора
Не видиш ли2...
ОРСАТ кликнуо, па јој зграбио руку и загледао се у сунце што тоне Ах!... заходи сунце! ДЕША Сунце слободе!... (Загрљени, нијеми, стоје пред
отвореним балконом.) ОРСАТ у великој тишини
Како мирно пада!...
ДЕША
наслонила главу на његово раме
Хоће ли се пгда вратит2...
ОРСАТ као горе, сасвим тихо Ово, — нигда !... ДЕША пружила се сва према сунцу, а искипјела је у гледању. Гледај... гледај!... још мало... још трак,.. ОРСАТ као у сну
Још... још... ДЕША
одмакла се од њега и коракнула напријед према сунцу, склопљеним рукама, као да моли