Delo
140 Д Е Л О пасћ С)81еп,“ који баш у тој иодели налази најбољег савезника. Борба између Срба и Хрвата, (а ови последгви у колико пх туђинство није порушило. прииадају сриској ]>аси и српском тнпу); борба између латинице н ћирилице; супарништво између Београда и Цетиња, све су само епизоде тог великог хрвања, које ће док се сврши овако или онако, бити од огромне важности за сав стари свет, а нарочито за јужне и западне Словене и народе, чија је судбина уткана с њима у један хисторијски систем. Први смер има ватрене помагаче у семнтизму, који не бира оружје и чији се трговачки и шнекулативни дух баца на нова земљишта. која су му до скора била затворена. (' њиме упоредо поскакује и лака мађарска каваљерија, која се заноси неким неприродним раснињањем мађарске силе, те ни из далека неће да се сети Варне н Мохача. Али у организацији за тај смер налазе се и сви аустро-угарски Словени, од којих се издвајају само Чесп и један део Хрвата, који су дошли до уверења да та организација не служи на добро Словенства п да је се треба, колико се год може, отрести. Од Хрвата су се предали у службу „Огап^ паећ Оз^еп ” одлучно, предано п сасвим само г. зв. Велики Хрвати, које је водио пређе Анта Старчевић а сада Д-р Франк; они су отворени и непомирљиви непријате.љи српске расе, протнв које воде страховиту борбу до истребљења, а замишљају да на развалинама Српства с дозволом и помоћу „Огапо’ пасћ Оз1еп“ подигну велико-хрватско царство које би од њега (Пгапо-а) зависило. А како је за њих јасно и то, да та улога њихова стоји у супротности с интересима осталих словенских племена, то су они постали одушевљени нротивници словенске мисли у оиште, као год што су одлучни поборници „Вгаиоиасћ Оз1;епа. Окупацнја до душе за две деценије није задовољила окупирани народ. али су зато велики њени успеси у другом правцу. Она је учинила врло много да се ослаби српска раса, која смета Огано’-у. Њени уепеси у том погледу не ограничавају се само на Босну п Херцеговину; зраци тога успеха захватају и краљевину Србију. Н)ени су успеси, дакле. знатни а