Pesme / Mileta Jakšić
Preuzimanje:
Prikaz u BnLViewer-u
~
00
МИЛЕТА ЈАКШИЋ
ВЕТАР ПОЗНЕ ЈЕСЕНИ
С поља се чује плач јесени:
У црну харфу гола грања Удара ветар ко помаман Арију дивљег очајања.
Једно велико јато врана
Ко црно ткање црне мреже Подухваћене ветром, што је
Диже и спушта, купи, стеже —
Гради да стигне испред ноћи У црне шуме, у заклоне:
Поља су пуста, преко њих се Ветрови хладни само гоне.
Вече... па ноћ, ноћи без краја: Ко свод тамнични мрак се хвата Нада мном; слушам: ветар негде Незатворена треска врата.
И још дубоко у ноћ бурну, Плач се разлеже песме исте: Целу ноћ рида прна харфа Полуделога харфонисте.