Pesme / Mileta Jakšić
Preuzimanje:
Prikaz u BnLViewer-u
ПЕСМЕ - 79
А НИ ИН ______----____-_______---_------_------
НОВЕМБАР
Поље. Сскудна светлост мутног дана, Видокруг нем и празан; ветар блуди По стрњикама. Глас једног гаврана Што на југ лети. Зима близу. Студи, Дрвеће голо, — на прноме грању Дркзу остатци лишћа, бедних траља, Бусење, коров по пустом орању Ветар љутито размеће и ваља.
Под ударцима дрвеће се гиба, Сила што лету зелен накит узе Лети ми у коб, по лицу ме шиба
И на очи ми натерује сузе,
А плач на болној у грудима струни: Да, то је време што с пролећа гради И мами живот, душу надом пуни
И у пољима росно цвеће сади —
А после зл"бно сатирати стане Сопствен рукосад: кида, чупа, коси Лишће и наде, и носи их носи Остављајући болове и ране.