Srpske narodne pjesme. Knj. 2, U kojoj su pjesme junačke najstarije
86
78
ет ет
А. пред трећом Омовић-Мурате, За Муратом Амет Бећировић; На Перове отидоше овце.
Омаил с војском на Грабину пође, Да се бије с доњосеоцима;
Јело броду Лукиноме пође,
Да он чека индат низ Кошице; Оно дневи око подне било, Уљегле су овце у пландишта, Код овацах поспали чобани,
Но не спава Јездовић Мушика, Нема мајка до њега једнога,
Он од муке спати не могаше, Фаташе га трољетна грозница, На далеко опазио Турке,
Скочи момче, а Пера пробуди: „Диг'" се, стрико, већ га не заспао ! „Ево на нас војска од Тураках.“ Скочи Перо, како суха муња, Једном руком уфати оруже, Другом брата под павухо Марка; Сви овчари уз ливаду бјеже.
По су Турске пушке попуцале, И убише Петра Вујашкова
И јаднога Мирковића Сава, Обојици посјекоше главе;
А остаде Јездовић Мушика,
Па је момче Перу говорило: „Благо тебе, о мој стриче Перо! „Кој утече селу Мартинић ма, »Аманал ти моја стара мајка !< А да видиш Ћелошевић-Пера !
4()
45
50)
52
60