Srpske narodne pjesme. Knj. 3, U kojoj su pjesme junačke srednjijeh vremena
Preuzimanje:
Prikaz u BnLViewer-u
437
Тек што цура с коња сиђе, он час умрије, Закопаше младу Фату крај друма пута, Па отоле отидоше млади сватови,
И вјенчаше енђи булу, капи-комшије, За онога Андум-Шеха, Шаин-паше син.
о.
Неће мома да говори.
Божем мома, божем чудо, Божем неће да говори. Говорила њојна мајка: „Донеспте с листом дуњу, „Не би л' мома говорила,“ Донесоше с листом дуњу, Неће мома ни да гледа, Акамоли да говори. Говорила, њојна мајка: „Донесите чокот грожђа, „Не би л мома говорила,“ Донесоше чокот грожђа, Неће мома ни да гледа, Акамоли да говори. Говорила њојна мајка:
„ Доведите врана коња,
И на коњу младо момче, „Не би л' мома говорила,“ Доведоше врана коња
И на коњу младо момче. Проговори девојчица: »Окин се, момче, с враног коња, „Да идемо у башчицу,
50.
10
15