Srpske narodne pjesme. Knj. 3, U kojoj su pjesme junačke srednjijeh vremena
Па се својој мајци повратио.
У то доба кићени сватови; Неће Омер да скине ђевојку. Опет њега провлињала мајка; Препаде се дијете Омере, Скида с коња лијепе ђевојке, Изнесе је на бијелу кулу.
Кад у вече акшам ноћца дође, Двоје младо заједно сведоше, "") Не хтијаше дијете Омере,
Ал' га стара проклињаше мајка. Препаде се ране материне, Скида с коња лијепе ђевојке, Те он пође у ђердек ђевојци; Примаче се лијепој ђевојци, Подиже јој пурли дувак с лица, И ђевојци ријеч проговара:
» О Златијо, лијепа ђевојко;
» Од Ајке си и виша и љешша, » Од ње боље књигу научила,
» ама нјеси моме срцу драга, „Нити ми би од Бога. суђено »Да те љубим, ни моју Ајкуну.“ Па извади ножа од појаса,
Те сам себе у срце удрио,
И умрије, кукала му мајка!
А закука Златка и Ајкуна. Турска мајко, куку твојој души!
63
[55 сл
50
УЛ
от
65
) Турци се овамо обично жепе у четвртак, како ће
уочи петка (њиховог свеца) први пут лећи с невјестом. По вечери роднтељи и сва родбина сведу младијенце у одају, и сваки
им даде свој благосов.