Srpski književni glasnik
li
M A i A
СРПСКИ
КЊИЖЕВНИ ГЛАСНИК.
Књига ХП, БРОЈ 3. — 1 ЈуН, 1904.
ИЗ ЈЕДНОГ ДНЕБНИКА.
(2.)
7 11. јануара.
Одавно ми није било тако тешко на души као јуче данас, нарочито данас. У мени се бије бој између срца разума.
Не дати младости да воли, то је глупо; унесрећити, убити другога, и то свесно, „е предумишљајем“, како би то правници казали, то је ужаено.
VA ја осећам да сам на прагу љубави. Пе, (ја и опет покушавам да обманем себе самог), ја осећам да волим, волим безгранично лудо. И то ме осећање обујмило свега, сву крв, сву срж, све, све, све до разума...
= =
13. Јануара.
Вечерас сам опет био код ње.
Што се више отимам од љубави, све се више у њу заплићем. Чини ми се да, нарочито пред вече, у сутон, не бих могао проћи поред њене куће, (а туда морам проћи, пут ми је), а да не свратим: нешто ме вуче, гони, присиљава. на то.
Нећу више да пишем: одмах се горе осећам. MBaцићу перо до ђавола и мислићу, наравно на њу. Човек може да буде тако задовољан, тако срећан кад мисли на онога који му је драг.
11