Srpski književni glasnik
Download:
Show in BnLViewer
ТРОЈИЦА.
По прошлој битци, што кобна би, Лагано језде витеза три.
Из тешких рана кључа им крв, И коњи њуше њезину стрв.
Низ седла, узле крв капље та, И собом спира пену и пра.
И коњи миле, корак им тих, И крвца лопи са страна свих.
Стегнути чврето у један ред, На друга друг се наслања блед.
Они већ слуте свој удес скор, И тужно воде међ собом збор:
„Млађана љуба краси ми дом, „И за то плачем пред смрћу том“.
„Ја имам дворе и блага тма, „И сад ћу овде да умрем ја“.
Напомена. Ово је други, прерађен превод ове раније објављене песме.