Srpski književni glasnik
ин сгвни Преглед. | 221
али ево, каткад, пишући за столом, кад затворим очи у визије присне,
као неки санак дахнут алкохолом твоја светла глава ћутке ми се присне;
те у премирању свога срца будна, опет кушам твоје длане овлажене,
| | злопатнички гутам знања узалудна: ко: да ћу морат волет и волети жене.
Али Лелек Себра није само очајни вапај заробљене душе, он је у исто време и громки крик бунтовне савести, коју још везује „поземљарска тмица“ и гуши СИВИ „дим сужањских зреника“, кроз који „хори брука живодера“ ; — он је, затим, победнички занос ослобођеног духа који раскида са стварношћу, да створи себи оделити свет „на ону страну јуче-
рашњих међа“, 8 не у сенци гробља — него на Ваздуху,
— свет идеалан до душе, али у својој битности саграђен од састојака те исте стварности, за коју, нека се узгред напомене, Tr. Ујевић показује својом уметношћу толико много смисла. У Маштовишој Ноћи, једној од најсавршенијих песама целе збирке, и кључу њеном, он узбуђеним стиховима, — чији акценти неће "остати незапажени ни у кратком одломку који наводимо, у толико пре што нас 'они и несвесно повлаче најаутентичнијим "ритмовима Г. М. Ракића и М. Бојића, — он призива „светла "врела благозвучна“ звонке поноћи у којој чека „зору своје Наде“, кад ће „крикнути свету Лична Права“, и кличе „мртвима што спавају“ :
Благословљени дакле здрави! Глупи! И прослављени без кичме, без мозга! Грађани! Дрипци! Болничари тупи,
јер, гле, ја слушам како свира розга.
Ca сликом плеса усред шедрвана мој данак ево блиста се у мраку ко царски бисер рујних Ђулистана што Исток драга у јутарњем хаку; —
и раздире „досаду спања“ бунтовничким криком мрачној ноћи:
Пламсај црвено, а на моме месу изгори ситне дневне нечистоће, A K- и дај ми врати, у том урнебесу, С огањ заноса и звезду самоће!
За Видовњачки снови „кроз винске кристале“ и кавански „жути дим цигара“, „загрљаји са Опсеном и Маглом“ у „духовном пијанству“ и екстазама ноћне самоће, одводе песника тистовремено и у словенску друштвену мистику разочараног наIL ционалистичког револуционара (прожету иронијом у Рошонди,