Srpski književni glasnik
222 Српски Књижевни Гласник.
прожету патосом у Русији Русија), и у католичку верску ми- | стику „богоискатеља“ који кроз љубав налази своју тиху | „луку у пространом Христу“. По тој строгој научној тради- | цији сколастичне филозофије, са довољном дозом илузионе | наклоности читаочеве, — што се нас тиче, не видимо разлога |) одбити је песнику, — главном темом Лелека Себра могла би | се сматрати спиритуална љубав, то ће рећи контемплација : спиритуалне лепоте или доброте, замишљене, виђене у тре- |, путним блесцима, или схваћене интуицијом кроз вео стварности: |
Можда те видех на далекој слици у колутима тамјана и славља или на каквој таштој разгледници.
(Вивијани.)
Ма колико било пуно свесне или несвесне „литературе“ Дантеовог Живоша Новог нарочито, — песниково обожавање 3 жене као еимбола „Врховне Суштности“, „царице тела“ и не- ' вине светитељке, страсна жеђ за спиритуалном лепотом као ! (елатељком моралног очишћења у „тешком сну шта га Мушко снива“, коначно спасење земаљске љубави у рајској вери, | изложени су, — са тронутошћу скрушеног верника и вирту- ' озношћу првокласног версификатора, — у већем броју песама, | нарочито у четири дражесна, сонета Молишве Богомајци за Рабу Божју Дору Ремебош, од којих је ово један:
Блажена Госпо моје седе мајке, Маријо, звездо белих нараштаја, с уснице твоје, с руку пуних Сјаја,
ја попих прве неборајске бајке.
Срце је Мајке срце Богомајке: ја знам да многи људски грех утаја, и знам да сродне душе срећом спаја,
излаже астар поврх гневне хајке. “
И ти што знадеш за чим плаче плот и тугу цвета береш очима, знаћеш и зашто ево постах Гот.
Знаћеш и зашто мене обли пот и зашто моја тужба почима за свету жену Дору Ремебот.
Тим циклусом песама превасходно етеричних и езотезичних, аутор Лелека Себра остаће, плашимо се, искључиво ,Песниковим песником“. Али песник патње и маштања, уметник соји се својом руком домашио неба да толике „бисере далеких везда“ проспе по свету „добрим грађанима који без њих | спавају мирно у свом дому“, заслужио је да га се читалац | гети више и чешће до у пуком „бродолому срца“. ;
ВОЈИСЛАВ М. ЈОВАНОВИЋ.