Srpski rječnik : istumačen njemačkijem i latinskijem riječima
ЂА 14 7 ЂАЧЕНЬЕ ъ Ђі, ђа, і) 8оЙЦЙ|)Зтоеі (йг’б ^>^егЬ, вопив аПісіепсіі едиит. 2) ђа тамо, ђа амо, ђаїЬ ђіп ЬаГЬ ђег, тойо—тойо. ђавле, у п^есмн уосаі. о. ђавао (ко]е може бнтн да се и говори гд]е): Павле, ђавле не гледа^' ме, Не смн) се на ме ђаво, ђавола, т. (рі. §-еп. ђавола) Ьег 5ец= (еђ йіаѣоіііз, сё враг, нечастиви: Не да му ђаво мвра (кад ко не ће да мвру]'е). баволак, лка, т. ћур. о. ђаво. Узео калуђер Светогорац мало ди^ете мушко (док )ош ни]'е знало за с.е), па га однио у Свету гору, н онамо га отхранио и научно каизн, Кад му ]е било већ око осамнаест година, онда га поведе уза се као ђака, и пође амо у сви]'ет да пише. Кад дођу у прво село, а то д^евоіке ухватиле коло па играну (вальа да )е била нед]'е.ъа или какво весе-ъе). Кад угледа ђак дзево]ке, зачуди се каква су то створеаа, па онако мало као весео и зачуђен у пи та калуђера: „Шга }е оно духовниче ! шта ]е оно ?” А калуђер као намргођен одговори му : „Не гледа] онамо синко, нити пита] шта Де: оно ]е ђаво.” Онда ђак наіумил>ати;им гласом рече : „Дела духовниче, Бога ти ! да купимо онога іедног ђаво лка, па да га поведено намасти ру.” ђаволін, ђаволана, т. уійе враголан. ђаводаст, а, о, уійе враголаст. ђаволисаіье, п. уійе враголисаіье. хаводисати, лишём, уійе враголисатн. ђаводити, лйм, уійе враголити. т.аводица, Г. жена, нлн діево]ка, ко)а ђаволи, Ьіе їеиуеііп (тифгсШфез $гаиеп$іттес), Іетіпа реіиіапііог, сі-. враголица: Већ девоіке ђаволице хіводов, а, о, Ьез &еіфе(з, Йіаѣоіі. ђаво деки, ка, ко, уійе врашкн. ЂАвбдство, п. уійе врагодство. ђаводче, чета, п. Ьаз З^еиђеСеіп, рагуиз йіаЬоіив. ђаводчић, т. йіт. ђаволак: Са прапорчићи, са ђаволчиііи ЋАвб.ьи, л>а, л>ё, уійе враж;и. ЂІВОД.Й, л>а, л>ё, (оеобито у Херц. и у Ц, г.) іеіп еіп^ідег, не ипиз ^иійет : Сви су бези на Херцеговнну Док не дође бего .Ьубовнѣу; А кад дође бего -Ъубовићу, Али нема бега ђаволега ђіврк, ш. (у Сри]ему) велики комад хл>еба, еіп дгорез ®іМ Й5гоі/ Ггизіит рапія. ђађл, ниЛ'еіїеп, іпіегйит, сГ. кашто. ЂАЂАШ, )ч ' ђак, ђака, ш. (рі. ђаци, алн у п)'есмама и ђакови) Ьег ©інЬепђ Ніегагит зіийіовиз (воп йіасопиз, тіе іт Ііпдгі(феп) : Мани біеху ђаци манастирскн И мо]‘и)ех тридесет ђакова бакела, Г. аи§та. о. ђак. ђаков, а, о, ое$ ©іиЬепіеп, зіийіозі. ђаковар, Ђаковара, тп. ©іаЬіфеп іп ©іагсопіеп,, сё Ђаково. ђаковарац, рца, т. Зіпее ооп Ђаковар. ЂАкбвАРКА, ё. <$іпе соп Ђаковар. ђаковарскй, ка, ко, воп Ђаковар. ђаковица, ё варош у Метохи]'и. ђаковичанин, т. (рі. Ђаковнчани) чов)ек из Ђаковице. ЂІковичкй, ка, ко, ООП Ђаковица. ђаковштина, Г. ЬаЗ ©ебіеі воп Ђаково, іеггіІогіит гов Ђаково. ђаково, п. уісіє Ђаковар. ђаково, п. брдо у Србнін блнзу Студенице. ђакон, т. Ьег ©іаіоп, йіасопиз. ХАкбнидА, Г. Ьіе ЙЗеівігфипі), Іаиііііа : Донесоше вино н ракиту, И лиіепу сваку ђаконгуу ЂАкбнисівьЕ, п. Ьаз ЖођЦеЬеп, лчіа Іихигіоза. ЂАКОішсАТИ, нишём, V. ітрГ. )ести, частити се, шођйеЬеп, уііат іисшкіат йисо : или ћемо -ђакописати, нлн ћемо враголнеати (у припови]ецн). ђаконити, нйм, V. ііпрГ. 2)ій!сп (иеіђеп, сопзесго йіасопит. ЂАКОНИТИ СЕ, НЙМ се, V. г. ітрГ. ^иш Х>іа!оп дегоеіђі шевЬеп, сопзесгог йіасовиз. ћакОнов, а, о, Ьез ©іаїопЗ, йіасопі. ђаііоновица, Г. Ье^2)іаїопз §гаи, ихог (Ііасопі. ђаконскй, ка, ко, ЬіаІопіГф, йіасопісиз. ђакончад, Г. (соіі.) іипзе2)іаЕопеп, йіасопі у'иуепе8: Поробнћу трндест ђакончиди ђакоН)ёіье, л. Ьаз ДВеіђеп ©іаїоп, сопзесгаііо (ііасопі. бакуштй, сі-. варен>е. Ђ.ім, ш. (у Срби)н) као дебела даска одоздо нреко дна у велике каце (да се не би дно проломило), еіп іО.иееђоГ^ йбег Ьеп 'ЙоЬеп йвоі^ег ЗВаппеп, іі§'пит Ігапзуег8о і'ишіо ІаЬгі тауогія зирровііит. ђаур*, 1т. Ьег Ііпзіаиђізе, іпйсіеііз (пои ђаурин, (Тигса): Нек’ се днже тућн ^аурина: Ъаури нам тешко доди}аше ђаче, чета, п. еіп @1 иЬепіфеп, рагуиіия Іііегагшп зіийіовиз : Протужндо самоуче ђаче —• ђачёіье, п. Ьаз ©іиЬепігшевЬеп, Ггечае.піаііо зсћоіагит. 10