Srpske narodne pjesme. Knj. 3, U kojoj su pjesme junačke srednjijeh vremena
499
Један гријех: ти не слушаш мајку; Други гријех: рећи па одрећи; Трећи гријех: варати ђевојку, Љубити је, па је оставити. Говори му прелијепа Маре: „Гријех кажеш, а о грјеху радиш, „Ји ћеш мене, Јово, оставити.“ ' Јово јој се куне и преклиње:
» Нећу, Маро, живота ми мога, „Него ћу се с тобом оженити, Али с тобом ал земљицом црном.“ У ријечи у којој бијаху,
Кад ево ти двије вјерне слуге: „Хајде, Јово, двору бијеломе, „Поздравља те твоја мила мајка, » У двор ти је довела ђевојку, „Нашла за те слику и прилику, „Да је таке ни у дара нема.“ Јетко њима Јово говораше: „Хајд отоле, двије вјерне слуге! » Срдит Јово да вас не окара.“ СОлуг одоше, а дође му мајка:
„ Хајде, Јово, дома да идемо,
» У двор сам ти довела ђевојку.“ Јово својој одговара мајци: »Богме нећу, моја стара мајко! удДруге љешше од ове не тражим, » Него ову ал“ земљицу црну.“ Расрди се Јованова мајка,
Џоче клети, да од Бога нађе:
Б Ако нећеш, мој Јоване сине!
» Арам теби материна храна,“
92%
“> ст
Бсл