Srpski književni glasnik
810 СРпски Књижевни ГЛАСНИК.
Мени лакну на души, не због женидбе, него што ме моја болест неће напустити бар још за четрдесет дана; било би дивљачки не допустити јој ни да се како треба, честито не поздрави са мном...
Осећам да лек има дејства: данас ми је два пута било зло...
4. августа.
· Јутрос, рано, било ми је зло, и то у сну. Умало се
нисам угушио. То је учинило те сам се одлучио да још данас идем кући, у Београд. Мирнији ћу бити ако код куће умрем; одавде би тешко било преносити ме.
Београд, 9. августа.
Шетао сам вечерас мало, крај куће. Сретох њу. И ако је сретам често, опет сам вечерас, видећи њу, осетио нешто што се лако не да описати. У једно исто доба и лакнуло ми је, и осетио сам како ми се на душу наваљује неки велики терет. Ја то, као и еве остало, тумачим на свој начин: срцу је лакнуло када је близу себе осетило њу ; разуму је било тешко кад је опазио провалију која нас дели.
Моја љубав према мојој болести као да се почела
гасити. Сада сам потпуно равнодушан према свему, и према њој.
15. августа.
Данас је петек, и то млади петак, а мени се ништа није догодило: био сам челога дана миран.
Збиља, разумете ли ме7 Нег
Обично о младини моја болест ме походи. И то је за ме важило као правило. Данас је прегрешила, прекорачила то правило. Шта ли ће то да му значи7 Да ме није заборавила 2... |
А да нисам ја на њу заборавио“г Заиста, ја данас на њу ни једанпут нисам помислио, Чини ми се да по-
=.
SUR VAN
а
АЕ | ши и ik ia ks |
„ika Ok Nik 0