Pesme i drame / Milutin Bojić
Download:
Enzeigen in BnLViewer
ПЕСМЕ 57
А ти кад одеш, још увек ћу чути Реч твоје крви, и мирис твог Хоћу Испуниће ми сваки дамар пути, Кад модра магла разастре се ноћу.
Знаћу да мноме крв твоја се пљуска Пуна сребрног и сунчаног ткања.
Тај свет, за кога нема растојања,
Где сва је прошлост једна пруга уска,
Подсмеваће се богу очајања.